FÖLJANDE SKEDDE UNDER TVÅ NÄTTER
I LOS ANGELES SOMMAREN 1969,
MERA KÄND SOM "SUMMER OF LOVE".
DE HEMSKA HÄNDELSER SOM ÄGDE RUM VAR KRONAN PÅ DET TURBULENTA 60-TALET
OCH AVSLÖJADE DEN KALIFORNISKA DRÖMENS MÖRKA BAKSIDA...
BASERAD PÅ EN SANN BERÄTTELSE
Älskling.
Älskling, vakna.
-Vad är det? -Vakna.
Det låter som om någon knackar.
Okej. Tänd lamporna.
Vad gör du?
Stanna här, Mary.
Vad var det?
Det var inget.
Kom.
Kom hit.
Gud.
Vad är det där?
Jag ringer polisen.
Hej, jag är på 3301 Cameron Street.
Jag tror att någon försöker bryta sig in i huset.
Vem är där nere?
Lilla gris.
Herregud!
De är här inne.
John, det är någon där ute!
LILLA GRIS
Polisen! Jag kommer in.
SLÄPP IN MIG
-Skjut inte! -Skjut inte!
Inspektör Clarkin.
Hustrun säger att hon såg någon, men detaljerna är lite vaga.
Det var mörkt. Hon var där uppe och såg ut genom fönstret.
Hon trodde att det var en vit kvinna, men hon var inte helt säker.
Hon är fortfarande lite upprörd, men när hon lugnat sig lite kanske...
Varje dag är det något nytt.
Vädret är åtminstone bra.
-Är det ägarna? -Ja. Den här vägen.
Vet du något skäl till att någon skulle göra det här?
Nej.
Missnöjda anställda, arga familjemedlemmar, grannar?
Nej! Ingen vi känner skulle göra något sånt här.
Så klart.
Jag var tvungen att fråga.
Det har gått epidemi i hemintrång de senaste veckorna
så detta hänger säkert ihop med det.
Men vem skulle göra något sånt här?
Rymlingar, hippies, radikala, skolavhoppare.
Allt du kan tänka dig finns här i Kalifornien.
Jag har några teorier,
men inget jag kan delge just nu.
De goda nyheterna är att de har alla varit mindre allvarliga brott.
Folk som smyger in, flyttar på grejer.
Ursäkta mig, konstapeln.
Detta ser inte ut som något mindre allvarligt.
Och det känns verkligen inte så.
Nej, det tror jag nog inte att det gjorde.
Jag kan medge att det här verkar som en eskalering.
Vem vet vad som kunde ha hänt om du inte ringt just då.
Jag förstår det bara inte.
De är galningar, älskling. Galningar gör galna grejer.
Fuller. Bord för tre.
Hola. Den här vägen, tack.
Önska dig något.
Grattis på födelsedagen, Abby.
Jag fyller år i oktober.
Vi vet.
Men är inte födelsedagskalas roligare än flytta-iväg-kalas?
Vad? Det var inte min idé.
-Vad var din idé? -Jag vet inte.
Att kidnappa dig. Behålla dig här för alltid.
-Så gulligt. -Tack.
Vänta, vänta.
En grej till.
Vad är ett födelsedagskalas utan presenter?
Sharon.
Vacker.
-Jag tog den när vi... -Jag vet.
Det är Zuma.
Vår strand.
Den är vacker, Sharon.
Vi säger alltid att den har ett mystiskt grepp om oss.
Ja.
Det var här vi träffades för första gången. Minns du?
-Ja. -Lägereldsfesten?
Det var en bra fest.
Äras den som äras bör.
I det här fallet, jag.
Jag kommer sakna stranden.
-Och vi kommer att sakna dig. -Ja.
Så när du tröttnar på Boston och beslutar dig för att komma tillbaka,
är det första vi gör att åka dit.
Tack. Jag älskar den.
Sharon, vilka är här nu?
Tack.
Du lovade att du inte skulle anordna en fest.
Och jag höll mitt löfte.
Men du vet hur det är.
Folk dyker upp när de känner för det.
Du kanske borde ompröva den policyn när barnet kommer.
Den där låten förföljer mig. Det gör den bara.
Jag har inget mer att tillägga.
Klockan är 22.44.
Detta är HJB-programmet,
där vi alltid har roligt.
Vi kommer att hänga hela natten
och ha roligt, göra grejer, ni vet.
Lyssna vidare för era bästa blues-och R och B-låtar.
22 grader i Los Angeles nu, 24 i The Valley.
Bara berätta vad det är som pågår.
Jag har ingen aning.
Men vi kan ta reda på det.
Sharon! Du kan inte bara titta in.
Vadå? Jo.
Jag undersöker bara. Det är lugnt.
Förlåt.
Är William här?
Han hyr gäststugan. Den är runt hörnet.
Tack.
Du ser bekant ut.
Det gör inte du.
Är du säker på att vi aldrig träffats?
Om vi gjort det, hade du kommit ihåg det. Det kan jag garantera.
Jag kommer definitivt ihåg dig nästa gång.
Ha det så bra.
Behöver mogna lite till, men på det hela taget, inte illa.
Herregud. Du är så hemsk.
Vad händer när jag är borta?
Vem ska se till att du uppför dig?
Du måste inte åka, Abs.
Du kan stanna här. Det finns gott om utrymme.
Och sen då?
Och sen... Vem vet?
Det är det som gör livet spännande.
När du säger sånt där, smäller fyrverkerier av.
När jag säger sånt, får jag punktering.
-Var inte löjlig. -Det är sant.
Hallå!
Tänd när ni går in, tack.
Jay?
Wojciech?
Någon?
Du kan inte fatta vilken tydlighet, mannen.
Jag diggar plattan.
Den där tonarmen?
Den är också ny.
Den gamla modellen hade en klumpig i plast. Kommer du ihåg?
Den är jättefhäftig, Steve.
Fyra hastigheter.
Volym.
Tonkontroller.
Vad mer kan man behöva? Eller hur?
Hur låter den?
Makalöst, mannen.
Men är du säker på att du vill höra?
Ja.
Varför skulle jag inte det?
För så snart du hör den här skönheten
kommer du inte låta mig ta med den härifrån.
Jag har stålarna, om det är vad du undrar.
Här, sätt på de här.
Efter det här behöver du inte syra för att se musiken.
Okej.
Men det skulle inte skada.
Inte det minsta, mannen.
Varför gjorde du så där?
Den som betalar pipblåsaren bestämmer låtar.
Vad betyder det?
Kommer du langa fram degen för den, eller vadå?
Hej, mamma. Du är uppe sent.
Jag vet.
Ja, jag vet.
Jag ser fram emot att träffa dig med.
Ja.
Det gjorde jag. Klänningen kom idag.
Ja, just det, precis i tid. Den är...
Den är vacker.
Jag bär den imorgon.
Tack.
Okej, gå och få lite sömn.
Jag älskar dig med.
-Jag antar att det är slut på modet. -Vi borde bränna den.
Vi går och hämta spadarna.
Hon tvingar mig att ha den imorgon.
Vem är bruden som bor uppe i stora huset?
Hon verkade bekant.
Hon har varit med i ett par filmer och TV-serier.
Festar du med henne?
Ibland, ja.
Hon och hennes make har en skön stämning där uppe.
Folk kommer och går.
Är det jämnt?
Okej. Vi ses, mannen.
Fjärde juli var för en månad sen.
Vad håller de på med?
Jag vet inte. Firar slutet på sommaren, kanske?
Folk spränger saker av minsta anledning.
Så,
du ville prata?
Ja.
Nej.
Jag vet inte längre.
Du vet inte vad?
Det känns...
Det känns som om jag missuppfattat dig på något vis.
Hur då?
För att jag aldrig trodde att du var den sortens rika tjej
som skulle krypa hem till föräldrarna
när de hotade att sluta skicka deg.
Jag kryper inte hem till dem.
Nej, de flyger hem dig i första klass.
Det var lågt. Förlåt.
Jag åker inte för att mina föräldrar hotade mig.
Jag åker för att jag känner att det är dags att gå vidare.
Jag passar inte in här.
Hela staden är full med folk som upplever att de inte passar in.
Jag berättade aldrig det här,
men för ett år sen,
tänkte jag ge upp.
Bara packa ihop allt.
Men jag övertalade mig själv till att ge det ett par veckor till.
Vad hände?
Jag träffade dig
på den där stranden.
Och då bestämde jag mig
för att jag skulle ge allt jag hade.
För att oavsett vad som händer med branschen och det,
så fanns alltid Abigail.
Nej, Wojciech, du...
Du kan inte lägga ansvaret för dina drömmar på mig.
Det gör jag inte. Jag försöker övertala dig att stanna,
så att du inte ger upp dina.
Du passar inte in av en anledning.
Det är inte för att du är annorlunda.
Det är för att du är speciell.
Jag önskar att det skulle fungera, Wojciech.
Det är inte ens sent, Amy.
Och jag vet att Abby vill träffa dig innan hon åker.
Jag kan också behöva dig.
Jag vill inte vara ensam när hon åker.
Särskilt inte nu.
Nej. För att de är killar.
Dessutom låtsas Jay som om jag inte ens...
Hallå?
Hallå.
Helvete.
Kom igen, mannen.
Flytta dig!
Nej, snälla. Jag har pengar.
-Jay. -Förlåt.
Är det där fyrverkerierna...
Fyrverkerierna som du slängde?
Plockade du upp dem ur soporna?
Du slängde mina fyrverkerier, Sharon.
-Sharon. -Du sprängde nästan bort din hand.
Det är bara mitt finger!
Du överreagerar. Det var inte min hand.
Nej, nej. Inte min soffa.
Det verkar inte som om du firar.
Säg inget.
Okej, lyssna.
Jag har något till dig som kommer att få dig att må toppen.
Och eftersom vi alla delar här...
Ta två såna här, de botar värken i hjärtat.
Nej. Tack, men nej tack.
Okej, om du inte vill ha dem så har jag en sak till du kan testa.
Här,
hon heter Gloria, och hon delar gärna med sig.
Jay.
Du.
Lyssna inte på honom.
Förlåt för att vi tjejer är så galna.
Men jag känner henne, hon ändrar sig.
Det blir lite svårt, med tanke på att hon är i Boston.
-Ignorera honom. -Det är långt bort.
Vart är du på väg?
Jag kan behöva en promenad.
Jag behöver tänka lite.
Äntligen.
-Hej! Precis i tid. -Hej.
-Hörde ni... -Vad sa du?
Hörde ni det där?
Du måste prata högre, för mixern...
Varför gjorde du så där?
Det var...
Om du letar efter Wojciech,
så gick han på en lång promenad.
Hörde ni knackningen?
Vilken knackning?
-Gud! Jay! -Förlåt!
Förlåt, jag trodde locket satt på.
Du är redan plakat.
Det är antagligen Amy. Jag bad henne komma.
Släpper du in henne medan jag byter om?
Om det är Amy, borde hon inte ta huvudentrén?
Abs, snälla, släpp in henne?
Amy?
Mexico City. Vi åkte i måndags.
-Vart vill du åka? -San Lorenzo.
Hur långt är det? Vet du?
Vem vet i vilket skick broarna är i.
Kanske ett par timmar.
En polisbil åkte förbi precis vid solnedgången.
De kom inte tillbaka. Det gick nog bra.
Den stora smällen.
Vem vet?
Telefonerna ligger nere sedan jordbävningen.
Tackar. Vi ses senare...
Mobbaren.
Herrejävlar.
Hej, mannen. Mår du bra?
Vad...
Vad fan! Vem är du?
Kom igen!
Helvete!
Hej.
Herregud!
Helvete.
Förlåt.
-Förlåt... -Abby.
Förlåt.
Vad gör du?
Jag såg någon i hallen. Jag kan svära på att hon gick hit.
-Vad? Vem? -Jag...
Jag vet inte. Hon vinkade.
Så jag tänkte att hon kanske var en av dina vänner.
Är det där hon?
Jag kan inte avgöra det. Kanske.
Märkligt.
Hon måste vara rejält hög.
Vem?
En tjej vi såg bara.
Var hon söt?
Var är Wojciech?
Wojciech?
Abby?
Abby, kom in igen.
Han är antagligen hela vägen nere i dalen nu.
Han kommer tillbaka.
Abby.
Nej, gör det inte.
Stanna inne.
Kan vi lugna oss, snälla?
Du skrämmer mig.
Bra, för jag är redan rädd. Jag känner mig inte trygg.
Vi har sökt igenom huset två gånger redan.
Jag vill bara vara säker på att de stannar ute om de är där ute.
Vad var det där?
Jay?
Vänta.
Jay?
Jay!
Sharon.
Wojciech?
Jay!
Vad gör...
Nej, jag sa ju åt dig. Stanna inne.
Var försiktig.
Vad händer?
Jag vet inte.
Jay?
Jay, det här är inte roligt.
Jay.
Jay!
Herregud.
Herregud. Nej!
Nej! Jay!
Jay!
Nej!
-Nej! -Det är okej.
-Spring! -Nej!
Sharon, in!
Nej!
Nej.
Nej, snälla! Gör det inte!
Nej!
FÄRG
Nej!
Sharon!
Sharon! Nej!
Varför?
Nej, snälla.
Varför?
Gör inte så här mot oss!
Herregud.
-Sharon! -Wojciech!
Wojciech! Helvete.
Var är Abby? Var är hon?
Jag vet inte.
Jag vet inte, Wojciech.
Snälla, prata med mig. Jag vet inte.
Jag vet...
Snälla, gör det inte.
Snälla.
De tänker döda oss.
Nej!
Nej! Snälla.
Döda inte mitt barn!
Snälla.
Nej!
GRIS
Snälla, gör det inte! Mitt barn! Snälla!
Snälla, gör det inte!
Snälla!
Nej!
Snälla, gör det inte!
Nej! Snälla, sluta!
Nej.
Snälla, sluta.
Nej. Snälla, gör inte så här.
Snälla, gör inte så här.
Snälla, gör inte...
Snälla, skada inte...
Abby!
Spring!
Spring! Kom igen!
Abby! Hämta hjälp!
Nej!
William!
Hallå!
William! Hallå!
Hallå!
-Nej! -Abby!
Jag är så glad att du är okej.
Herregud.
Nej, gör det inte!
Abby!
De tänker döda oss.
De tänker döda mitt barn.
Nej.
Hoppet, Sharon.
Ge inte upp hoppet.
Låt dem gå. Ta mig. Men låt flickorna gå.
Nej!
Abby! Nej!
Sluta, mannen!
Nej!
Nej, snälla, gör det inte!
Gör det inte!
-Abby, nej! -Nej! Sharon!
Sluta! Döda inte mitt barn!
Snälla, nej!
-Abby! -Nej, Sharon!
-Sharon! -Nej!
Du, Abby.
Ge inte upp, okej?
Inte nu. Du måste försöka.
Du lovade att du skulle försöka.
Vi förtjänar inte det här.
Ingen förtjänar det här.
Nej, jag vet.
Fan också.
-Vi måste göra något. -Jag kan inte.
Kom igen, Abby.
Vi åker tillbaka till stranden.
Du och jag. Vi åker tillbaka till Zuma.
Jag vill fortsätta vårt samtal.
Du sa att du inte kom ihåg vad vi pratade om.
Men jag minns. Jag lovar att jag minns.
Om att leva i Frankrike, hur du älskade att jobba med ungarna.
Och Marlowe.
Vi blev vänner över Christopher Marlowe.
Jag fattade inte vad du pratade om.
Men det spelade ingen roll.
Jag visste det.
Vad säger du?
Du och jag. Vi åker till Zuma.
Vad tänker du göra?
Inte ge upp.
Nej!
Spring! Fly! Spring!
Wojciech, kom igen!
Abby.
Nej!
Spring!
Nej! Vänta! Stanna!
Nej!
Upp, ner och hela vägen runt.
Timmens mest önskade låt...
Klockan är 02.50. 21 grader.
Snälla! Snälla, hjälp mig!
Vi spelar låtarna du vill höra, hela natten lång.
Snälla.
Ni behöver inte göra det här.
Snälla, gör det inte.
Jag är redan död.
I fredags kväll i Los Angeles,
mördades en filmskådis och fyra av hennes vänner
under kusliga omständigheter.
Brottsplatsen liknade en märklig, religiös ritual.
Ett hembiträde hittade kropparna på morgonen
och sprang skrikandes till grannarna.
En kringresande grupp med medlemmar från en så kallad religiös sekt
med en ledare de kallar Jesus,
har fått tre av sina följare gripna.
LOS ANGELES-POLISEN 19 APRIL 1970-BEVIS A
Vi körde till huset med instruktioner om att döda alla där.
Jag kände absolut ingenting när hon bönade och bad för sitt liv.
En av dem sa: "Vilka är ni?"
Och Tex sa: "Jag är djävulen, och jag ska utföra mitt uppdrag."
Tro mig.
Om jag började mörda folk,
skulle det inte bli några kvar.
För mina barn är på väg.
SHARON TATES, JAY SEBRINGS, WOJCIECH FRYKOWSKIS, ABIGAL FOLGERS
OCH STEVEN PARENTS KROPPAR
HITTADES PÅ MORGONEN DEN 9 AUGUSTI 1969.
WILLIAM GARRET HITTADES SOVANDES I GÄSTSTUGAN.
HAN PÅSTÅD ATT HAN INTE MÄRKT NÅGOT
OCH ATT HAN LYSSNAT PÅ MUSIK ENSAM HELA NATTEN.
EFTER EN JAKT SOM VARADE I EN MÅNAD,
GREP POLISEN FYRA MEDLEMMAR UR EN SEKT
SOM LEDDES AV CHARLES MANSON.
MANSONFAMILJEN, SOM SEKTEN KALLADES,
TRODDE ATT VÅLDSDÅDEN SKULLE VÅLLA FÖRÖDELSE
SOM SKULLE LEDA TILL ATT FAMILJEN STYRDE VÄRLDEN.
Översättning: Sara Lindsten